Familia, derecho y religión : Francisco Antonio Cebrián y Valda (1734 - 1820) - Aznar i Garcia, Ramon (Oberta, 2011)
"Una biografía no tiene por qué referirse a una persona importante y puede, en cambio, presentar un rastro vital del que ni tan siquiera se conserva el recuerdo. Éste es uno de estos casos. Francisco Antonio Cebrián y Valda, de familia noble asentada en Xàtiva, disfrutó de los honores de su tiempo: fue catedrático de instituto, rector de la Universitat de València, obispo de Orihuela, patriarca de la Indias y cardenal. Tras su muerte, su memoria quedó en gran medida cancelada; seguramente porque sostuvo un orden político impugnado, o porque, cuando era universitario, dejó una corta producción escrita; también debido al auge de deteminadas maneras de hacer historia. La quiebra de esta memoria sólo se entiende desde la perspectiva de los cambios de enorme calado acontecidos en los años que vivió: o sea, lo que se ha denminado crisis del Antiguo Régimen.@Una biografia no té per què referir-se a una persona important i pot, en canvi, presentar un rastre vital del que ni tant sols es conserva el record. Aquest és un d'aquests casos. Francisco Antonio Cebrián y Valda, de família noble assentada a Xàtiva, va gaudir dels honors del seu temps: va ser catedràtic d'institut, rector de la Universitat de València, bisbe d'Oriola, patriarca de les Índies i cardenal. Després de la seua mort, la seua memòria va quedar en bona mesura cancel·lada; de ben segur perquè va sostindre un ordre polític impugnat, o perquè, sent universitari, va deixar una curta producció escrita; també degut a l'auge de certes maneres de fer història. La fallida d'aquesta memòria només s'entén des de la perspectiva dels canvis d'enorme calat esdevinguts en els anys que va viure: és a dir, el que s'ha anomenat crisi de l'Antic Règim."